Farigola


 * 1) = CARACTERISTIQUES =

La farigola s'utilitza a la cuina com a condiment. És un ingredient bàsic en la cuina catalana, espanyola, francesa, grega, italiana, libanesa, persa, portuguesa, líbia, síria i turca. També és molt emprada en la cuina àrab i caribenya. La farigola s'utilitza sovint per a condimentar la carn, l'estofat i per a la sopa. Encara que sigui saborosa no domina i es barreja bé amb altres herbes i espècies. Segons la tradició, Divendres Sants s'ha de recollir farigola. Aquesta relació ve donada per la fase lunar. En primer lloc, perquè Divendres Sant sempre és proper a un dia de lluna plena. Les festes de Setmana Santa i pasqua es celebren sota la llum de la primera lluna plena de la primavera, la qual té lloc després del 21 de març. Aquest és el millor moment per a recollir les plantes i les herbes, ja que quan hi ha lluna plena les propietats i les virtuts de les plantes estan reforçades, doncs la lluna plena altera la saba. En segon lloc, la farigola està durant aquests dies en el seu període màxim de floració, tant el Divendres Sant com durant tota la Setmana Santa, i fins al juny.

=2. UTILITATS = A causa de les seves propietats antisèptiques i espasmolítiques és utilitzat en afeccions respiratòries: tos irritativa, refredat, grip, bronquitis, laringitis, faringitis, amigdalitis, asma, emfisema. La farigola actua sobre la rinorrea disminuint les secrecions nasals. També s'utilitza a la cuina com a condiment la mel de la farigola és una de les més apreciades al mercat i e´s un dels tipus que pot arribar a ser considerada, si proporció del seu pol·len és suficient, mel monofloral.
 * Infusió**: concentrada al 1-3% (10-30g per litre) per prendre via oral, o concentrada al 5-15% per a posar al bany com a efectes sedants.
 * Oli essencial**: 0.2-2g per presa, 2-3g al dia com a màxim. No és convenient fer esbandides massa concentrades o durant massa temps. L'oli essencial també serveix per diluir-lo en oli d' atmelles dolces i per preparar liniments que s'apliquen per via externa.

=3 .FULLES I FLORS = És una mata perenne aromàtica de fins a 30-40 cm d'alçada. L'arrel és axonoforma. Té les tiges llenyoses i pubescents (amb pèls curts i suaus). La textura de les fulles és herbàcia. Són fulles d'un color verd apagat per l'anvers i d'un color blanquinós pel revers ja que està cobert de pèls blancs. Mesuren com a molt 1 cm de llarg incloent el pecíol. Són fulles simples, amb el limbe lanceolat, revolutes (semblen més estretes perquè l'ambient sec fa que els marges quedin doblegats cap al revers) i tenen una nervadura pennada. La inserció de les fulles a la tija és subsèssil, és a dir, tenen un pecíol molt petit, i la seva disposició és decusada.

=4. ALTRES= Els antics egipcis utilitzaven la farigola barrejada amb altres ingredients per embalsamar els morts. A l'antiga Grècia l'utilitzaven com a perfum durant els banys i la cremaven com a encens als seus temples creient que la farigola era una font de valor, és per això que també la cremaven davant l'altar dels seus déus. Es pensava que l'extensió de la farigola per Europa va ser gràcies als romans, ja que l'utilitzaven per purificar els espais i per donar una sabor aromàtic al formatge i als licors. Durant l'Edat mitjana, es posava sota els coixins per a conciliar al son i protegir-se de malsons. En aquest període, les dames brodaven la figura d'aquesta planta en les vestidures dels cavallers i guerrers ja que es considerava que donava valor al portador. La farigola també s'utilitzava com encens i es posava sobre els fèretres durant el funeral perquè es suposava que assegurava el pas a la pròxima vida.

Berta i Rocío